-Kam greš, Violet? -Nabirat rože.
Ne hodi predaleč.
Moja divja irska roža,
najlepši cvet, kar jih je.
Povsod lahko iščeš,
a takšne kot moja divja irska roža,
take ne najdeš nikjer.
Živjo.
Hočeš eno?
Sprašuješ se, zakaj nosim tako čuden klobuk.
Vedno ga nosim.
Zdaj je že del mojega imena.
Moji prijatelji,
najboljši prijatelji me kličejo Rose Klobučarka.
-Podobna je čarodejevemu klobuku. -Saj je.
To je čarobni klobuk. Bi rada videla?
Ničesar nimam v rokavih.
Ničesar v klobuku.
Ne skrbi, to je moj prijatelj. Zamudila boš trik. Sezi noter.
-Kako je lepa! -Ker je posebna.
Ko sva že pri tem, tudi ti si malce čarobna. Ne?
Kakšne barve je roža v moji roki?
Škrlatne.
Vijoličasta je kot ti.
-Ne ješ rož. -Ti pa jih.
Te so posebne.
Ljubica, posebne so najokusnejše.
-Nazaj k mami moram. -Ostani še malo in si oglej čarovnije.
Posebna deklica si, kajne?
DOKTOR SLEEP
Prosim.
Hej. V redu je, Doc.
Vse je v redu.
Tako. Suha je.
Kaj se je zgodilo?
Moraš mi povedati, Danny.
Nisi govoril, odkar sva šla ...
Prosim te, Doc.
Prosim.
Torej ne govoriš, Doc?
Tudi prvič, ko sva se srečala, nisi bil zgovoren.
Se spomniš, kdaj sva se prvič pogovarjala?
Ko sem spregovoril v tvoji glavi?
Dober občutek, kajne? Vedeti, da nisi sam.
Tudi zame je nekdo to naredil.
Nekega dne, Danny Torrance, boš to naučil nekoga drugega.
Ne bom.
-Ne boš? -Hočem reči, ne bom izžareval.
Nič več. Nevarno je.
Najbrž je, včasih.
Našla me je. Vračala se bo, dokler me ne bo dobila.
Prav imaš.
Overlook je odpisan. Zabit z deskami.
To so stari lačni duhovi in te iščejo.
-Ne bo se nehalo z njo. -Slike v knjigi.
Rekel si, da so zgolj slike v knjigi in mi ne morejo škodovati.
Za nekatere reči,
temačne reči, je izžarevanje kot hrana.
Overlook ...
Zame je bil vedno samo slike.
Toda jaz nisem izžareval kot ti.
Nihče ne izžareva kot ti.
V tistem presnetem hotelu si bil kot baterija z milijon watti.
Požrlo jo je.
Svet je lačen.
Najtemačnejše reči so najbolj lačne. Žrejo tisto, kar žari.
Obletavajo ga kot komarji in pijavke. Nič ne moreš proti temu.
Lahko pa tisto, zaradi česar so prišli, obrneš proti njim.
Moj stari oče je bil hudoben kujon.
Moten. Enako mračen kot tvoj oče.
Do nezavesti me je pretepal. Babico tudi.
Plesal sem, ko je umrl.
A se je kar naprej vračal.
Stal je v moji sobi.
Ves v sivem. Smrdel je po plesni, ki se je razpasla po njem v krsti.
Babica ...
Naučila me je trik.
Dala mi je darilo.
Hočem, da spoznaš to škatlo
znotraj in zunaj.
Ne smeš je samo gledati. Dotakni se je.
-Vtakni nos vanjo in ugotovi, ali smrdi. -Zakaj?
Ker boš takšno zgradil v svoji glavi.
Še bolj posebno.
In ko bo tista mrha spet prišla,
boš pripravljen.
Zdaj se vrni k mami.
Danny!
Tukaj si.
Kam si šel?
Prestrašil si me.
Ne delaj mi tega. Slišiš?
Nikoli več mi ne naredi tega.
POGREŠAN OTROK VIOLET HANSEN
Kako gre, Doc?
Kaj dogaja?
Kaj se kuha?
Kaj se kuha, prijateljček? Ti.
-Jaz? -Ja.
Av! Ubijaš me!
Av!
Boli! Boli!
Pa poglejmo.
Očitno je, da to ni navaden zajec.
Zato moram skovati mojstrsko strategijo ...
-Si dobro, Doc? -Kaj, če bi ga zvabil ...
-Ja, mama. V redu sem. -...v drobilnik?
Ne, ne. Preveč zapleteno.
Ja. Preveč zapleteno. A kaj, če bi ...
-Preveč podrobnosti. -Točno. Preveč podrobnosti.
-Kako ti je že ime, mišek? -Dan.
Dan.
-Vzel boš svoje zdravilo. -Pusti ga.
-Vstani. Poberi se. -Sranje. Mislim, da si ga ubil.
Kaj, če si ga ubil? Upam, da si ga ubil.
Slišiš?
Naj poljubim rano.
Ne, ne.
Kaj ... Ne.
Mami?
-Mami? -Ljubček.
Že dobro.
Lahko vrneš njen denar, Doc.
Toliko že lahko narediš.
Ona je vzela mojega.
Z njim je verjetno kupila kokain.
Doc.
Ista stara zgodba.
Boj za ljubezen in slavo.
Opravi ali umri.
Svet bo vedno pozdravljal ljubimce.
Ko mineva čas.
Andi?
Tako je.
Lepša si kot na sliki.
Ti pa si starejši.
Ostaneva tukaj ali greva kam?
Nočeš gledati filma?
Ne razumem, čemu razburjenje. Klepetalniška romanca.
Malce ogabno. Nezanimivo.
Kar glej. Zanimivo je, obljubim.
Upam, da res, saj ni nič posebnega.
Zdaj pa bo.
Nisi utrujen?
Zaspi.
Prav.
Počakaj. To je najboljši del.
Že trikrat sem ga gledal. Nikoli se ne naveličam.
Zaspi trdno, globoko, kar se da.
Tvoja bolečina je samo sen.
Lahko pojasniš izgubljeno denarnico,
ko te žena vpraša.
Tega pa ne moreš pojasniti.
To boš videl vsak dan, ko se boš pogledal v ogledalo.
In vsakič, ko boš to videl,
boš glasno rekel:
"Všeč so mi male deklice."
Ko boš naslednjič na spletu iskal deklice,
se spomni trenutka,
ko te je pičila klopotača.
Zanimivo.
PRIKAZUJEMO CASABLANCO
Oprostite.
-Gospodična, nekaj ste pozabili v kinu. -Raje me pusti pri miru.
Živjo.
Pusti me.
Ne, srčica.
Ne bom.
VSE NAJBOLJŠE ABRA
Mami, to sem naredila zate. Skrivna karta je.
Hvala, Abba-doo.
Pozna kdo čarobno besedo?
-Ti. -Abrakadabra.
-Abrakadabra. Odlična je. Ena, dve, tri. -Dve, tri.
Abrakadabra.
-Tudi jaz poznam čarovnijo. -Včasih, če ...
Oprostite.
Je kdo videl moje žlice?
-Jaz lahko to naredim. -Lepo, ljubica.
-Na tebi so! -Na meni?
Kaj, hudiča?
Dave.
Abrakadabra.
Ups. Živjo, zaspanka.
Oprosti.
Morala sem te globoko uspavati.
Žilava si. Svojeglava.
Veš, preverila sem.
Šest moških v treh mesecih s kačjimi ugrizi na licih.
Veliko dela si imela.
Andi Kačji pik, to si ti.
Kdo sem pa jaz?
Nora mrha, ki me je ugrabila.
Od zdaj naprej samo resnica. Samo resnico boš govorila.
Ti si najlepša ženska, kar sem jih videla.
Mojbog. Predobro deluje, ne?
Takole bo, Andi Kačji pik.
Priganjačka si. Znaš prisiliti ljudi.
Že dolgo nismo imeli priganjačev.
Ponujam ti dogovor, kakršnega nisem že 40 let.
Koliko si stara, ljubica?
-Petnajst let. -Petnajst?
Bog, kakšna leta.
Pomlad tvoje ženskosti, ne?
Nisi več deklica, vendar še nimaš nobene praske.
Težnost te sploh ni zaznala.
Pri petnajstih že ne.
Toda moški ...
Ne, ne. Ne sramuj se.
To si jim poplačala, kajne?
To ti ponujam. Večno pomlad.
Čez deset let boš še vedno stara 15 let. Čez sto morda 17.
Jej dobro, ostani mlada, živi dolgo.
MESTNA LEKARNA ŠKATLA ZA MILO
Ti je všeč?
-Oprosti. Samo ... -Že v redu. Ljudje jo radi gledajo.
Včasih smo jo postavili v knjižnici.
Mestni projekt, ki se razvija po svoje.
Začeli smo s stolpom.
-Ja. -Kar naprej raste.
-Otroci mu pravijo Teenytown. -To so izdelali otroci?
Z nekaj pomoči.
Če bodo nadaljevali, bodo zgradili ves mestni trg.
-Si prišel z avtobusom ali pa si štopal? -Z avtobusom.
Redki se pripeljejo z avtobusom tako daleč na sever, razen če iščejo delo.
Ja.
Sprememba okolja ali pa pred čim bežiš?
-Na zmeni se zame. Upam ... Novi obraz. -Ja.
Najbrž bežim pred sabo.
O, ja.
Pobeg pred sabo. To je zagata.
-Sebe vzameš, kamor koli greš. -Ni to zoprno?
Najemnina je 85 $ na teden, plačaš vnaprej.
Billy je plačal za prva dva, ostalo boš ti.
Nobenih živali, žurk, hrupa.
Tih najemnik sem.
Prejšnji je rekel isto. Študent matematike.
Dovolila sem mu celo pobarvati steno, da je lahko čečkal svoje uganke.
Pa ni bil tih. Ne, gospod.
Ob odhodu ni prebarval stene, a vesela sem, da je ni.
Ker ti lahko olajšam, da boš to videl vsako jutro, ko se zbudiš.
85 $ NA TEDEN LEPO SE VEDI
-Res jamčiš za tega mladca? -Res.
Na tvojo odgovornost, Billy.
Ta je sočuten.
Spodaj v pritličju sem, če boš kaj potreboval.
Poišči me jutri, da se pogovoriva o delu.
Zakaj to počneš?
-Ne poznaš me. -Ne.
A kot sem rekel, poznam ta pogled.
In včasih imam občutek za ljudi.
Najbrž je težko razumeti.
Lažje je, kot si misliš.
-Hvala. -Že v redu.
Pripravljena?
Pripravljena je.
-Kdo so ti ljudje? -Kasneje boš izvedela.
Tisti tam je dedi Flick. Vodil nas bo. Lezi.
Tako.
Ne boj se. Razumeš?
Mi smo Trdni vozel in vzdržimo.
Mi smo izbrani.
Mi smo tisti srečni.
Kar je zvezano, ne more biti razvezano.
Tukaj je ženska. Se nam bo pridružila?
Ali bo svoje življenje zvezala z našim?
-Ja. -Ja.
Reci ja.
Ja.
Ta je posebna.
Ime ji je Violet. Od nje ni ostalo veliko.
Okus ima
po rožah.
Dihaj globoko.
Tako. Sprejmi ga.
Sprejmi.
Ne!
Ne! Ne!
Niso naju še našli.
Včasih so ga slišali jokati, ker sem ga pogosto puščala samega.
Ničesar niso ukrenili.
In še vedno naju niso našli.
Mami?
Hej.
Rekel si, da ti je moj pogled znan.
Kaj si mislil s tem?
Bolan si. Utrujen si. To vidim.
Potrebujem pomoč.
Vstopi. Pogovorila se bova.
Bog, daj mi moč, da sprejmem tisto, česar ne morem spremeniti,
pogum, da spremenim tisto, kar lahko,
in modrost, da razlikujem to dvoje.
Bobbie ima danes pomemben rojstni dan. Tri leta treznosti.
Ja.
-Hvala, John. -Zdaj pa najpomembnejša oseba v sobi.
Je tukaj kdo nov?
Nekdo, ki je star 24 ur?
Ja.
-Prišlek v mestu? -Ja, jaz ...
Nič osebnega. Polovici navzočih sem pomagal na svet.
-Novi obrazi izstopajo, to je vse. -To je Dan Torrance.
-Pravkar z avtobusa. -Hej.
Pravkar s tal, sodeč po videzu.
Tukaj ni obsojanja, brat. Vsi smo to prestali.
In še kaj hujšega, verjemi. Če iščeš koga, da ti svetuje,
ne boš našel boljšega od Billyja Freemana.
Hvala za gostoljubje.
Malce sem ...
-Nisem ga vajen. -Veš, mi pravimo:
"Ne sodi človeka, preden poznaš njegovo zgodbo."
Morda misliš, da razumeš, vendar ne razumeš.
Ne.
-In, kako si danes? V redu? -Vlak še vozi.
-To je lepo slišati. -Si ti dobro?
Ja.
Veseli me, da sva se spoznala. Spet pridi.
-Hvala. -Upam, da se kmalu vidiva.
Ja, prišel bom.
-Resnično dober človek. Dar ima. -Ja. Billy, počakaj.
Hej, Doc.
Vaša ura.
Izgubili ste uro. Skrbelo vas je za otroka z ...
Goocherjevo.
Kaj?
Za otroka za Goocherjevi ali Gaucherjevo boleznijo. Kosti.
-Gaucherjeva bolezen. -Tako je.
Umivali ste si roke v bolnišnici in pustili uro na posodi za milo.
Kar preverite na posodi za milo.
-Lepo vas je bilo spoznati. -Ja.
Kako si vedel?
Ko bi vsaj znal povedati.
Golo ugibanje.
Pa kaj še.
Najbrž intuicija. Občutek. Morda ...
-Srečno ugibanje. -Kaj bi rad delal tukaj?
-Kako to mislite? -Tukaj v Frazierju. Zakaj si prišel?
Ne vem. Ne vem.
Nekaj drugačnega, od tega, kar delam.
Nekaj boljšega.
Hodiš v cerkev?
-Je to važno? -Verjameš v kaj? V nekaj
večjega od sebe?
Zaradi prepričanj ne postanemo boljši.
Boljši postanemo zaradi svojih dejanj.
-Billy pravi, da si že delal kot bolničar. -Tako je.
Ali zdaj delaš?
Nekaj izmen v Teenytownu. Pomagam pri vlaku.
Tri dni v tednu delam v hospicu Rivington House.
Težko je najti dobrega bolničarja, še teže ga je obdržati.
-Te umirajoči motijo? -Ne.
Vsi umiramo. Svet je veliki hospic s svežim zrakom.
Živjo.
Rekla si, da ne boli.
Zdaj ne boli, kajne?
Počutila sem se kot da umiram.
Vem. Saj si.
-Bolje se boš počutila, ko boš jedla. -Sem še vedno človek?
Ti je to mar?
Hej. Pusti ga.
Azreel, pusti ga pri miru.
Azzie?
Azzie, pojdi.
Pojdi, Azzie.
Doc.
-Si ti, Doc? -Ne. Nisem doktor.
Naj pokličem zdravnika?
-Mačka je na postelji. -Hej, umaknil jo bom.
Ne. Vedel sem, da bo.
Mačke vedno vedo ...
Kdaj je čas.
-Najbrž je čas. -Ne.
-Azzie je pač trapasta stara mačka. -Ne.
Takšna je, odkar sem prišel.
Mačka ve, kdaj je čas, da zaspiš.
Vsi to vedo.
Umrl bom.
Ja.
-Naj pokličem koga. -Ne.
Vedel sem, da bo prišlo.
-Vendar ni nič manj strašljivo. -Ja.
A morda je tako, kot pravite. Samo zaspali boste.
Nič strašljivega ni. Zgolj spanec je.
-Nenavaden zdravnik ste. -Rekel sem vam, da nisem zdravnik.
Mislim, da ste.
Doktor Sleep.
Strašno se bojim, da bo boleče ali temačno
ali da ne bo sploh ničesar. Nočem ...
Ničesar se vam ni treba bati.
Samo zaspali boste.
Končni, resnični, spokojni spanec.
Hvala.
Hvala, Doc.
Ne bi smel biti tukaj. Naj pokličem nekoga.
Ne.
Točno tam ste, kjer morate biti.
Natanko tam.
Vidim svojo ženo.
ZDRAVO
ŽIVJO
Dan, alkoholik.
OSEM LET KASNEJE
Nisem dober govornik.
Vzel bom kovanec in govoril, kar mi pride na misel.
Mislim na svojega očeta.
Umrl je, ko sem imel pet let. Lahko sam ga spoznal,
resnično spoznal, ko sem stopil na mračno stran.
Ko sem pil, da sem otopel
ali ko sem hotel komu razbiti obraz.
Kajti popivanje, vzkipljivost in jeza
so bili njegovi. Bili so edino, kar sem lahko spoznal o njem.
Ampak zdaj ga poznam malo drugače,
saj je tudi on je nekoč stal v takšni sobi
in se želel pozdraviti zaradi mene in mame.
Držal je kovanec v roki.
Na njem je pisalo pet mesecev.
Tistega dne je ...
Pred vsem tem ...
Tisti dan je hotel samo biti tukaj, kjer sem zdaj jaz.
In tukaj sem.
Zahvaljujem se obema.
Tole je za Jacka Torrancea.
Živjo, Charlie.
Doc?
Najbrž ni treba vprašati, zakaj si tu ob tej uri.
Imaš bolečine? Rečem Claudette, naj ti prinese tableto?
Tableta ne bo zalegla.
Ne bojim se pekla, Doc.
Živel sem spodobno.
In ne verjamem, da pekel sploh obstaja.
Najbrž se bojim,
da ni ničesar.
Ne nehamo obstajati, Charlie.
To vem z gotovostjo. Ne vem kaj dosti drugega,
vem pa, da ne nehamo obstajati.
Borovnice.
Lahko okusim borovnice, ki jih je gojila moja mati.
-Jih lahko okusiš? -Ja, lahko.
In slišim Franka na tvojem starem radiu.
Stal je na tvoji delovni mizi zraven orodja.
JUTRO
Precej časa je minilo, mala dopisovalka.
ŠOLA
Abra? Šola.
Dobro, vem.
-Hej, dedi, si videl Rosie? -Stražni stolp.
-Se dobro počutiš? -Še kar dobro.
Hej.
-Oprosti, da motim. -Kaj sreče?
Bližam se.
Mislim, da je nekje v Iowi.
Šli bomo na dolg izlet, ko bom prepričan, da sem ga našel.
Do takrat ... Moraš odpreti posodo.
Žar smo vzeli pred pol leta, Crow. Pol leta je nič.
Mulc iz Delawara ni bil tako žareč in že sneži.
Saj si videla lase dedija Flicka?
-Ja. -Mislim, da ni dobro.
Dedi Flick ni dobro, odkar je bil Nixon predsednik.
Vem.
Ampak moramo jesti. Vsi.
-Posod zmanjkuje? -Seveda ne.
Le zapravljati jih ni treba, če si blizu plenu.
Rosie. Mogoče jo bom potreboval, da bi ga našel.
-Nekoč je bilo v svetu več žara. -Ne bodi trapast.
To je kot če cepci rečejo, da so bili ljudje pred 50 leti prijaznejši.
Ampak res je, Rosie. Žara je manj in šibkejši je.
Ne vem, ali so krivi mobilniki, prehrana, Netflix ali kaj,
a dandanes ne zaznavam veliko vonjev. Tisti, kar jih, niso tako ...
Nocoj bom odprla posodo, da bomo nekaj časa siti.
Hvala.
-Ti veš, Rosie. -Kaj?
Zato si vsak dan tukaj.
Zato si vedno tukaj, ne glede na to, kaj rečeš drugim.
Svet ni več tako žareč in ti iščeš kita.
Glej tega otroka. Številka 19.
Naravni talent je. Vsakič zadene žogo.
-Kot da bere metalčeve misli. -Je to res?
Vidite? Kar počakajte, kmalu bo neki lovec na talente
slišal za Brada. Boste videli.
Hej, 19.
Videl sem, kako igraš.
Pripravljen si za prvo ligo. Odlična igra.
Hvala.
Greš domov? Prisedi, peljal te bom.
Ne, blizu stanujem. Ni treba.
V redu je. Prijatelja sva. Peljala te bova naravnost domov.
Ti me lahko pelješ domov.
-Zaupaš mi. -Zaupam ti.
Ne! Ne, prosim! Ne!
Ne! Pustite me, prosim! Nikomur ne bom povedal. Prosim!
Številka 19.
-Mali, dober si bil. -Ne!
Ne. Pustite me. Ne bom povedal. Prosim vas.
-V redu je. -Prosim.
-Me boste ranili? -Ja.
Ne!
Bolečina prečisti žar.
Strah tudi. Saj razumeš.
Nehaj.
Nehaj!
Nehaj, pošast.
Nehaj. Nehaj.
Kaj je?
Ne! Nehaj!
-Abra! Abra! -Hej, hej!
Ljubica, zbudi se. Abra, zbudi se!
-Abra! Abra! -Nehaj!
Kristus.
CELIROM
MORILEC
KDO
Dobro.
BEJZBOLIST
Pripravljen?
Ubili so ga.
V redu je.
Imela sva opazovalca.
Nocoj?
Ja.
-Močan žar? -Ljubček, ogromen je bil.
-Kje? -Mislim, da na Vzhodni obali.
Praviš, da je nekdo opazoval 2500 km daleč?
Mogoče še dlje.
-Deček ali deklica? -Mislim, da je deklica.
Hitro je izginila.
Toda prisežem, Crow Daddy, da že dolgo nisem občutila
takšne surove moči. Že dolgo ne.
Potem se moramo posvetiti temu. Čim prej, tem bolje.
Ja.
Če se njena starša prestrašita, jo bosta poslala k psihiatru.
Pitanje s tabletami bi lahko uničilo žar.
-Lahko bi ga zadušili ... -Ne, dati tablete temu otroku je
kot vreči folijo čez žaromet.
Ne vem, kje je.
A ko se vrne, in vrnila se bo,
bom pripravljena, ljubček.
Pripravljena bom.
UPAM, DA SI DOBRO. TVOJ PRIJATELJ, Dan.
-Jutro. -Jutro.
Veš, kaj? Našla sem novega prijatelja.
-Ime mu je Dan. -Abs, si dobro?
-Sinoči sem ... -Dobro sem.
-Oprosti za to. -Vem, da je tvoja glava včasih kot radio.
Pobiraš čudne postaje.
Ničesar tako čudnega. Ne več.
Mojbog. Učiti se moram. Če se ne bom učil ...
Teci. Podaj enajstki in ...
Trener me bo ubil, če ne bom obvladal.
Zakaj me ne mara? Zaradi las? Spremeniti moram frizuro.
Čudakinja spet strmi vame. V kaj strmi? Čudakinja.
DRŽAVNI URAD ZA POGREŠANE OTROKE POKLIČITE
POGREŠAN. POMAGAJTE, DA SE VRNEM DOMOV. Bradley Trevor
-Hej, Abba-doo. -Živjo, oče.
-Je v šoli vse v redu? -Kako napreduje knjiga?
Dobro. Pišem o charlestonu in black bottomu.
-Občutek je ... -Začela bom pisati nalogo.
Dobro, ljubica.
-Misli na Harvard čez tri leta. -Bomo videli.
Ja, videli bomo.
TOVARNA ETANOLA DO NADALJNJEGA ZAPRTO
Hvala, da nakupujete pri nas. Vedno sveži izdelki, samo za vas.
Živjo.
Ven!
Ven! Poberi se iz moje glave!
Poberi se!
-Gospa, ste dobro? -Ne!
Dobro sem.
Kristus.
Danno?
Dan? Dan? Vstani. Pokonci, Dan.
Daj, Danno.
-Kaj se je zgodilo? -Kar zgrudil si se.
-Mislil sem, da te je kap. Kdo je Tony? -Kaj?
Kar naprej si govoril: 'Pomagaj mi, Tony.'
Opravičujem se za to.
Rosie?
Težavo imava.
-Povej mi. -Opazovalka?
Ja. Spet me je našla.
-Kako? -Ne vem. Ni mi mar.
Moramo jo imeti, Crow. Moramo.
Ve, kdo si in kje smo?
Ne vem. Ne verjamem. To ni pomembno. Poglej.
Rekla sem, da ima ogromno energije. Še večja je od tega.
Poskusila sem se obrniti v njej pa me je odpihnila ven kor piš.
-Nakladaš. -Ne. To se mi še ni zgodilo.
-Rekla bi, da je to nemogoče. -Je hrana ali naj jo spreobrnemo?
-Ne bomo je spreobrnili. -Rosie, si prepričana?
-Če je to, kar praviš, da je ... -Nočemo nikogar s takšno močjo.
Madonca. Razmisli.
-Lepo se imej. -Ti tudi.
OBIŠČITE TEENYTOWN, MALI ČUDEŽ FRAZIERJA!
Živjo.
Billy.
Slišiš me.
Uporabljajva zunanja glasova. Velja?
Izsledila si me?
Bilo je lažje, kot sem pričakovala. Kot GPS, ampak v moji glavi.
Brez zamere, a v teh časih je odrasel moški,
ki sedi z najstnico v parku ...
Sem Abra Stone. Če kdo vpraša, si moj stric.
Stric Dan.
In to sploh ni laž. Ne povsem.
Čaroben si kot jaz.
Ne vem, ali je čarovnija.
To sem vedno imenoval izžarevanje. Ja, oba žariva.
-Ali tvoja starša vesta? -Da izžarevam?
Ne govorita o tem.
Če ga uporabim, me gledata drugače.
Kot otrok nisem razumel izžarevanja. Imenoval sem ga Tony.
Mislil sem, da je namišljeni prijatelj.
Jaz pa sem dolgo mislila, da si ti moj namišljeni prijatelj.
Koliko nas je?
Veliko jih je, ki malce izžarevajo, ne da bi to sploh vedeli.
Domov prinesejo rože, ko so njihove žene žalostne
ali dobro pišejo kontrolne, za katere se niso učili.
V vsem življenju sem spoznal dve ali tri osebe, ki so vedele, da žarijo.
Igralec bejzbola je izžareval. Ime mu je bilo Bradley Trevor.
Tisti ljudje ...
Vsaj videti so kot ljudje, so ga ugrabili.
Požrli so ga.
Požrli so njegovo energijo.
Si to čutila?
Oni pa so čutili mene.
Če bi lahko dobil nekaj njegovega ... Če bi lahko šel v Iowo ...
Počakaj.
Lahko ti ga pomagam najti. Njegova starša bi vedela, kje je.
Vsaj pokopala bi ga lahko. Lahko dobiva njegovo rokavico.
-Če se je dotaknem, jih lahko izsledim. -Počasi.
Čokati Barry, mislim, da mu je tako ime,
jo je nekaj časa nosil, preden so ga ubili.
Abra, pojdi domov.
Ne lovi teh ljudi. Ne razdraži jih.
Karkoli počneš, ne pritegni njihove pozornosti.
Najdi nekaj, karkoli, da ustaviš svoje izžarevanje.
Potuhni se in upaj, da te ljudje in vse njim podobne reči
ne bodo videli.
Če te bodo, se bodo vrnili.
Abra, me slišiš?
Vračajo se.
Potuhni se. Ostani varna.
Žal mi je.
Hej, Azzie.
Nocoj si zbegana.
Ta soba je prazna, Az.
Nikogar ni v tisti sobi.
Počakaj, Doc.
Dick.
Oprosti.
-Mislil sem, da ... -Da sem iz Overlooka.
Skoraj bi me zaklenil.
-Te še obiskujejo stari duhovi? -Že leta ne.
Zadnji je bil Horace Derwent s konfeti na obleki.
Rekel je: 'Krasna zabava, ne?'
Režal se je, dokler ga nisem zaprl v škatlo.
Nasmeh je hitro izginil.
Takrat te nisem vprašal, kaj se zgodi z njimi v tistih škatlah.
-Umrejo notri? -Ti je mar?
-Pogrešal sem te. -Je minilo veliko časa?
Ne vem.
Ta svet je zame sanje o sanjah.
Osem let. Malo več.
-Zakaj si tukaj? -Tukaj sem, ker se vse vrača.
Ka je kolo, Doc.
Če bi te tisti prazni hudiči našli, ko si bil paglavček,
če bi te le povohali, bi bil že zdavnaj mrtev.
Žrejo krike in pijejo bolečino.
Opazili so tisto deklico.
Lahko bi jo ubili,
lahko bi jo spreobrnili
ali pa jo obdržali, dokler ne bi bila vsa izžeta. To bi bilo najhuje.
Ne smeš jim dovoliti.
Zakaj jaz?
Ker te je našla.
Ker je prišla. Hudiča, Doc. Zakaj jaz?
Nekega dne si vkorakal v mojo kuhinjo in še vedno sem vpleten.
Kaj, hudiča, naj naredim?
Prinesi ji, kar je zahtevala.
Ne boš me več videl, Doc.
To so moje zadnje sanje.
Zdi se mi, da si postal dober človek, sine,
a še vedno imaš dolg.
Plačaj ga.
-Hej. -Živjo, mama.
Si dobro? Pogrešala sva te pri večerji.
Dobro sem. Imela sem naporen dan.
Zjutraj potujem k babici. Vrnila se bom čim prej.
Abs, ali se bo...
Se bo tokrat izvlekla?
Ne vem.
Upam, da se bo.
Povej ji, da jo imam rada.
Kar spi, princesa.
Vi neposvečeni.
Vse življenje izdelujete škatlice, spominčke.
Mislite, da ste zato bogati.
Moje bi morala videti, mala.
Moj um je katedrala.
Živjo.
Rekel je, da se boste vrnili.
In res ste se.
-Dobro. -Ne!
Vrni se!
Samo klinčev otrok si!
Kje si? Kje? Kam si šla? Kam ...
Kaj si ... Kje si ...
Ne.
Ven! Ven!
Ven!
-Rose? -Past.
-Kaj, hudiča, se je zgodilo?
-Mala mrha mi je nastavila past. -Mojbog. Tvoja roka.
Rose! Pomiri se. Zdaj veva, kje je. Zdaj veva.
Bila je v moji glavi!
-Kaj? -Kradla je!
-Kaj ve? -Ne vem. Ne vem.
-Koliko ve ... -Ne vem!
-Ne vem. -Težava.
-Ne zdaj! -Dedi Flick ...
Mislim, da kroži.
Stric Dan! Prizadela sem jo. Res sem jo prizadela.
Prizadela sem jo. Zaslužila je. A najboljše je ...
Najboljše je, da sem ji zlezla v glavo.
-Stric Dan? Si tam? -Mojbog, Abra.
-Me slišiš? -Kaj si storila?
Govori z otrokom. Če bova to naredila, pa dajva.
Živjo, Abra.
Slišim te.
-Ne razumem. -Saj boš.
Mislila sem, da živimo večno.
Ti je kdo to obljubil, Andi?
Je kdo rekel, da si nesmrtna?
Rekla sem: "Živi dolgo, jej dobro."
Lahko živimo dolgo, zelo dolgo.
In tudi živimo. Večina nas.
Ampak ne jemo dobro.
Že dolgo ne.
Rosie, umira.
Rosie.
Ja, ljubi?
-Strah me je. -Ne, ni te.
Gledal si vzpon cesarstev in njihov propad.
Spodbujal si gladiatorje v Rimu.
Plul po oceanih v nove svetove,
medtem ko si se hranil s kralji, knezi in papeži.
O tebi so pisali mite in izdelovali kipe.
Trepetali so v svojih vaseh in posteljah
in nebotičnikih.
Zato ne, ni te strah.
Kralj si
in s strahom se hraniš.
Hej, prijatelj. Veš, ura je štiri.
Vedno si me videl, Billy. Dober občutek za ljudi imaš.
Ja, kaj ...
Misliš, da sem pošten človek? Dober človek?
-Mislim. Dan, jaz ... -Potrebujem tvojo pomoč.
Hočem, da najprej poslušaš zgodbo in mi trdno verjameš, kot še nikoli.
Kako gre?
-Se ne bi morala pripraviti za šolo? -Ja. Hotela sem iti z nekom.
Koliko časa si vozil?
Nekaj ur. Nocoj bi morali priti tja. Pozno.
-Kdo je to? -Moj prijatelj.
Morda najboljši prijatelj.
Videti bi moral njen obraz. Bila je prestrašena, stric Dan.
Prestrašena kot vsi tisti otroci, ki jih je ubila.
Bila je besna in prestrašena, ker sem prišla noter.
To je bil novi trik. Tega še nikoli nisem naredila.
Tudi jaz ne. Kako je bilo?
Kot v knjižnici. Verjetno smo v sebi vsi knjižnice.
-Kako to narediš? -Takole. Samo rahel sunek.
-Abra! -Oprosti! Oprosti, oprosti.
-Žal mi je. Nisem hotela. -Že v redu.
Kaj so vse tiste škatle?
-Nič. -Lažnivec.
Ko sem bil otrok, mlajši od tebe, sem naletel na nekaj podobnega,
kar žre tako kot oni.
Le da ni bila oseba, temveč stavba.
Kasneje so jo zaprli in pustili, da je zgnila.
Toda reči, ki so živele tam ...
-Ne vohljaj več tam. -Prav, ne bom. Obljubim.
Skoraj smo pripravljeni. Nakladamo stvari.
Dobro.
Spravi karavano na cesto in čez dan, dva jo bomo dobili.
Ne bi smela zraven, Rosie.
-Kaj si rekel? -Ulovila te je. Zlezla ti je v glavo.
Ne bo se ponovilo.
Kdo ve, koliko je pobrala, preden si jo nagnala.
Moja je, Crow.
Kolikor vemo, si edina od nas, ki jo lahko izsledi.
Če bo videla, da prihajaš, bi lahko pobegnila
ali nastavila novo past.
Veš, da imam prav.
Če izpelje trik ...
-Ja? -Ja.
Tudi jaz imam svoje ukane.
Mislim, da smo prispeli.
Dobro.
Pogledal bom, ali jo lahko najdem.
Abra?
To je znak. Zapelji zadaj.
-Pravi, naj zapeljem nazaj. -Povedala vama bom, kdaj ustavita.
Povedala nama bo, kdaj naj ustaviva.
Ne vem, ali upam, da imaš prav ali da se motiš.
Če se motiš, imam norega prijatelja.
Popolnoma norega.
Živčni zlom, traparije o namišljenih pošastih, ki pobijajo namišljene otroke.
Ampak temu se lahko prilagodim.
-Če pa imaš prav ... -Vem.
Je veliko slabše.
-Raje pojdi domov. -Kaj?
Ne ti.
-Lahko obvladam. -Ne. Zdaj bova prevzela midva.
Sama sva.
Vohaš to?
Nekoč sem lovil. Sem ti kdaj povedal?
-Ne. -Srnjad.
Nekega poletja sem ustrelil jelena.
Zasledoval sem ga dva dni. Dobil sem ga na muho in ga ranil.
Podal se je v beg, jaz pa za njim.
Mislil sem, da ne bo več dolgo živel.
Potem je izginil. Nenadoma je kar izpuhtel.
Brez sledu. Nedoumljivo.
Pet dni kasneje sem lovil na drugem koncu, kilometre stran.
Hodil sem naokoli in iskal kritje.
Takrat sem ga zavohal.
Zavohal sem ga.
Našel sem tistega jelena, skritega v votlem deblu.
Bil je mrtev več dni.
Smrad ...
Od tistega dne ne lovim več.
To je isti vonj.
Billy.
Mojbog!
Jebenti. Jebenti, Danno. Kaj, hudiča?
Sploh ga niso globoko zakopali. Le zagrebli so ga.
Žal mi je, Billy.
V kaj si naju spravil?
-Ljudje, ki so to storili ... -Niso ljudje.
Ne. Niso.
Kdor to naredi fantku, ni človek.
Sta jo dobila?
-Sva. -Se je vrnila?
K tebi greva. Vrnila se bova zjutraj. Ustaviti se moramo.
Hočem, da staršema pokažeš, kaj se dogaja.
Ne.
-Ja. -Ne. Skorajda mislita, da sem normalna.
-Če jima povem ... -Rose bo šla prek njiju do tebe.
To veš, kajne? Ubila ju bo brez pomisleka.
Prihaja, Abra. Morata vedeti.
-Kje se moramo ustaviti? -Imaš še lovske puške?
-Ti si stric Dan? Kaj si domišljaš? -Gospod ...
-13 let ima! -Rekel sem, da mu pokaži.
-Povedala sem mu. -To ni isto.
Zbutal te bom, preden pokličem policijo.
Ne, ne. Abra.
-Ne izgovarjaj njenega imena. -Abra ...
Žal mi je, g. Stone. Prijatelj sem.
Vse, kar vam je povedala, je res.
-Ne, hvala. -Ne.
Tisti ljudje ...
-Vedo za mojo hčer? -Vedo.
-Prej ali slej bodo prišli. -Nekaj moramo ukreniti.
-Poklicali bomo policijo, FBI. -Ti ljudje so dolgo na svetu.
Bogati so, imajo zveze. Ne verjamem, da se bojijo policije.
Ampak kje so? Kdaj bodo prišli? Kam lahko gremo?
Abra vam lahko odgovori, če je pripravljena.
Pripravljena sem.
-Res hočeš to narediti? -Moram.
I-95.
Barry, Crow, Snake in nekaj drugih.
Drevesa se niso dosti spremenila. Mogoče so v Massachusettsu ...
Ampak blizu so.
-Rose? -Nisem je videla.
Ampak prihajajo.
-To je edina soba, ki jo je videla? -Tako je.
Naredila sem nekaj sprememb. Nekaj stvari sem skrila.
Dobro.
Poskusili te bodo izslediti in dognati.
Dovolila jim boš.
-Si nor? -Verjetno, toda dovolila jim boš.
-Potem boš poskusila izpeljati trik. -Čarobni trik?
Sledijo nam.
Zberi se. Moraš nadaljevati, dokler ne pridejo.
Vem.
NEW HAMPSHIRE DRŽAVNI PARKI
-To bi moralo delovati. -Dobra kritja, tam in tam.
-So še vedno blizu? -Mislim, da se bližajo.
-Težko je. -Vem. Koliko še?
Crow Daddy.
Ujemi jo.
Videti si sproščena.
Počutiš se sproščeno. Ne, Abra?
-Menda. -Tako je prav.
Sprosti se. Prijatelji smo.
-Prijatelji ste. -Tako je.
Samo prijatelji.
Rada bi te odpeljala, da spoznaš več prijateljev.
Dobrih prijateljev.
Sranje.
Tako so te povzdigovali, da sem mislila, da bo teže.
Kaj, jebenti?
Ceneni triki. Samo prekleti ceneni triki.
Ne! Poberimo se!
Ne!
Prav ti je.
Zaslužili ste to, vsi.
Ne!
O, jebenti.
Nehaj.
Eno vprašanje imam zate, ljubček.
Nisi zaspan?
Zaspan si.
Zaspi.
Zbudi se! Stric Dan! Zbudi se. Zbudi se.
Zbudi se!
Klinčevi moški.
Ne približuj se, Billy.
Ubij se.
Ne! Billy!
Eden manjka.
Nisem videla Crowa. Kje je Crow?
Zdravo, Abra.
Abra!
Dobro, budna si.
-Dan. -Ne trudi se.
-Kaj je narobe z mano? -Omamil sem te, gospodična.
Več, kot sem kdaj uporabil.
Lahko bi te zbudil tu in tam,
a tvoja energija trdno zaspi.
Moj oče ... Kaj se mu je zgodilo?
Veliko dobrih ljudi je bilo danes pobitih. Veliko dobrih ljudi.
Rad bi ti rekel, da bo nekdo plačal za to,
da nekakšna pravica preplavlja žalostne dogodke,
vendar ne gre tako. Vedno bi te dobili.
Nekateri od mojih ljudi so mrtvi. Nekateri od tvojih so mrtvi.
Toda izid se ni spremenil.
Razmisli malo o tem.
Izid se ni spremenil.
Njihova smrt ...
Smrt vseh njih je zgolj potrata.
Potrata, ki si jo prinesla vsem, mlada dama. Čemu?
-Prosim, poslušaj me. -Nihče te ne sliši.
Lahko se pomiriš in uživaš v vožnji.
Kot sem rekel, izid se ni spremenil.
Ne.
Prosim.
Prosim, prosim, prosim.
Prosim.
Abra!
Abra.
Tony?
Pomagaj mi, Tony.
O, bog.
Dobro.
Vedno si govorila, da so tvoji možgani kot radio.
Nihče ne odgovarja, ko kličeš, zato nehaj klicati.
Samo poslušaj.
Dan. Dan.
Pomagaj.
-Živjo. -Dan.
Te je omamil?
Žal mi je.
Nekaj bom poskusil. Toda šibka si.
On te ovira. Komaj te slišim.
Moraš mi zaupati. Prav?
Velja?
Spet si budna?
Mogoče te bom omamil pri naslednjem postanku.
-Kam greva? -Veš, kam.
Jebenti, mačka imam.
Rekel sem ti, da je dobra roba.
Že leta nisem imela mačka. Ne pogrešam ga. Niti malo ne.
Na zahod, kaj? Izogibaš se glavnih cest. Pametno.
Crownville. New York.
-Kdo si ti? -Tip, ki je pobil tvoje prijatelje.
Lepo te je spoznati.
Dober trik. Tega še nisem videl.
Bi rad videl še enega?
Ne verjamem, da bo Rose vesela, če ubiješ trofejo.
Ne verjamem, da bo zadovoljna s čimer koli od tega.
Ko se ta ženska razjezi ...
No, po mojem veš dovolj, da bi to raje preskočil.
Bodi zadovoljen s tem, kar imaš. Pojdi svojo pot.
-Kaj je tako smešno, prijatelj? -To je samo ošabnost.
Ampak logično je, če misliš, da boš živel večno.
Razumljivo je, da si ne pripneš varnostnega pasu.
Ne!
Dan?
Upam, da boli.
Rosie ...
Zelo.
Mrha mala.
Kaj si naredila?
Prav, pasji otrok.
V redu.
Oprosti. Zadremala sem.
Ne, zaslužila si.
-Kje sva? -V Ohiu.
-Kam greva? -V Kolorado.
Zakaj v Kolorado?
Kar naprej bo prihajala.
-Vem. -Vedno.
Končalo se bo le, če to končava midva. Ne verjamem, da jo lahko premagava.
Sama že ne.
Obstaja kraj, ki je nevaren za ljudi, kot sva midva.
Tisti, o katerem si mi govoril? Lačni kraj?
Tako je.
Če je tako nevaren, zakaj greva tja?
Če je nevaren za ljudi, kot sva midva,
je najbrž tudi za takšne, kot je ona.
Morda še bolj.
Dobro.
Sledi nama, veš.
Ja, dobro. Kar naj.
Žal mi je za tvojega očeta.
Žal mi je za tvojega prijatelja.
Moja mama je. Kaj naj ji rečem?
-Živjo, mama. -Hvalabogu!
Abra, si dobro? Kje si?
Rada te imam.
Ko bova na varnem, jo boš poklical in povedal, kje naju najde?
Bom.
Ni več daleč. Na hribu je.
Takole bova naredila. Ostala boš v avtu in vklopila gretje.
Niti za hip ne boš notri, če ni nujno.
Samo od tod lahko pride. Na daleč jo boš videla.
Če vidiš luči tam na gori, me opozori.
Toda nočem, da greš noter. Ne, dokler ne pride.
Ne boš čakal z mano?
-Ne morem. -Zakaj ne?
Zbuditi ga moram.
Zbudi se.
NEVARNO VISOKA NAPETOST
CELIROM
ZLATA SOBA
Prazno je, g. Torrance.
Najbrž ne za dolgo.
-Viski pijete, kajne? -Pil sem ga, najpogosteje.
Na račun hiše.
To je bila tvoja znamka. Jack Daniel's.
Videval sem steklenice doma. V našem pravem domu, pred vsem tem.
Nekoč sem eno povohal. Smrdelo je, kot da nekaj gori,
kar je najbrž res.
Bojim se, da ste me z nekom zamenjali. Lloyd sem.
Lloyd.
Opravičujem se, g. Torrance.
Ne vem, kje so vsi, toda napolnilo se bo.
Vem, kje so.
Prav imaš.
Napolnilo se bo.
Če ne zamerite, g. Torrance, zdi se mi, da so vas izkoristili.
-Izkoristili? -Zapletli v tuje težave.
To pogosto vidim, če ne zamerite.
Živela sva na Floridi.
-Prosim? -Mama in jaz.
Nikoli več nisva hotela videti snega.
Zato sva živela na Floridi.
Majhno stanovanje, toda udobno. Bila sva srečna.
Imel sem 20 let, ko je umrla.
Takrat sem videl, kdaj bo nekdo umrl.
Videl sem muhe. Črne muhe.
Imenoval sem jih 'muhe smrti'. Krožile so nad obrazi ljudi.
V tistih zadnjih tednih je bil prekrit ves njen obraz.
Komaj sem videl njene oči.
Poskusil sem jo tolažiti, a sem jo komaj lahko pogledal.
In to je opazila.
Boste kaj toplega, da prežene neprijetnosti?
Ne želiš slišati? Bila je tvoja žena.
Mislim, da ste me z nekom zamenjali.
-Samo točaj sem. -Ja?
Samo točaj Lloyd, ki toči veselje v hotelu Overlook.
Natočil vam bom, kar želite.
Človek popije pijačo,
pijača kliče drugo,
potem pijača popije človeka.
Ni tako, oče?
Zdravilo.
To je zdravilo.
Pravo zdravilo za vse.
Um je šolska tabla. In tole je goba za brisanje.
Človek se trudi. Prinaša denar.
Toda obdan je z usti.
Družina. Žena, otrok.
Ta usta jedo čas. Jedo tvoje dneve na Zemlji.
Kar požirajo jih.
To je dovolj, da človek zboli.
In tole je zdravilo.
Povej mi, poba,
ali boš vzel svoje zdravilo?
Ne bom.
Dan! Prišla je.
Dobro.
Ta stavba je bolna. Bolna kot je bila moja babica.
To je rak, ampak še hujši.
-Kaj bova zdaj? -Greva noter. Našla naju bo.
Glej, glej.
Živjo.
Ko se začne, teci.
Ja, teci, ljubica.
Našla te bom.
Leta boš kričala, dokler ne umreš.
-Videli bomo, kdo bo kričal. -Prav gotovo.
Prav ima. Morala bi se bati.
Zakaj pa?
Ker ne veš, kje si.
Oprosti, kdo si ti, lepotec?
Ti si ubil mojega Crowa, ne?
Zdaj.
Prebrisano.
Naredila si izboljšave, odkar sem bila nazadnje v tvojem umu.
Kako veš, da midva nisva v tvojem?
Kje si, punčka?
-Umrla boš tukaj. -Pogumne besede, ljubica.
-Res to misliš? Ranila me boš? -Ja.
Veš, spominjaš me name.
Zdaj to vidim. Temo imaš v sebi, ljuba.
Mislim, da je edina razlika med nama čas.
Ti še ne veš, kaj bi naredila za več časa.
A prisežem, da bi bila presenečena.
Bolečina prečisti energijo.
Strah tudi, torej razumeš.
Bila sem kot ti, ko sem bila mlajša.
Bila sem posebna in sama.
A spoznala sem nekoga, ki mi je dal smisel, skupnost.
Morda bi ti dala takšno darilo, če bi se stvari drugače iztekle.
Ne?
Kljubovalna si.
Tako si mi podobna. Tvoj um je ...
To ni tvoj um, kajne?
To sploh nisi ti.
Samo vaba si.
Dovolj!
Teci.
Kako, hudiča, smo te zgrešili?
Že pred leti bi se morala srečati.
Danny.
Tako ti je ime.
Nekaj se zgodi z energijo, ko se neposvečeni postarate.
Onesnaži se. Postane umazana. Ti to veš.
Vidim umazanijo na tebi.
Ne žariš povsem enako. Odraščanje to pokvari.
Resno, lepotec, kje si se skrival?
Lahko ti dam ponudbo, kakršno redko ponujam.
Aja? Komaj čakam.
Tako nadarjen fant dolgo skriva svoj talent.
Lahko bi živel dolgo. In tudi dobro.
Privošči si, brez posledic, brez mačka.
Jej dobro, živi dolgo.
Gotovo si osamljena, saj si poslednja. Mislim, poslednja na svetu.
Ljubček, nisem poslednja. Še zdaleč ne.
-Le najlepša sem. -Verjetno poznaš moj odgovor.
Škoda. Se bova spopadla ali ne?
O, ljubček.
Poglej to.
Zdi se, da sem porezala tvojo stegensko arterijo.
Izkrvavel boš.
Joj, joj, kakšen srboritež. Koliko ognja.
Kakšna škoda! Ali pa ne.
Presneto.
Celo v tvojih letih je tako dobro.
Okus imaš po viskiju.
Danny!
Koliko groze. Vse tvoje življenje?
Slastno.
Ne rani me!
Presneto.
Kaj ... Nisi sam notri.
Kaj skrivaš?
Kaj je v škatlah? Nekaj posebnega?
Niso posebni. Lačni so.
Ne! Ne!
Zdravo, Danny.
Pridi se igrat z nama.
Za vedno.
Stric Dan. Stric Dan, je končano?
Je mrtva?
Krasna zabava, kajne?
Abra!
Poskusi.
Tukaj si, Abra.
Bila si zelo poredna.
Ti nisi stric Dan. Maska si. Lažni obraz.
-Kdo drug bi bil? -Ti si hotel.
-Ampak on je še vedno notri. -Maska je padla.
-Zakaj se smehljaš? -Ker ne veš, kje stojiš.
-Te hodnike poznam kot lastni obraz. -Mislim telo, v katerem si.
Obraz, ki si si ga nadel. To je Dan Torrance. Ne poznaš ga.
Dan Torrance.
Dan Torrance je nekam zavil, ko je prišel sem.
V kurilnico.
Tukaj si.
-Pobegniti bi morala. -Nisem te hotela zapustiti.
Tam sem, kje moram biti.
Ne morem več dolgo odlašati. Abra, zbežati moraš.
Ne.
-Nikamor ne grem brez tebe. -Zapreti moram vrata za nama.
Teci! Teci!
Pohiti, stric Dan. Pojdi ven.
Pohiti.
Ogenj se je hitro širil. Uničeval hotel.
In ga očiščeval.
Skoraj sam ga lahko slišala, kako kriči.
Slišala sem, kako umira.
Globoko v sebi sem vedela ...
Vedela sem, da si dobro.
Žal mi je, da sem te spravil v nevarnost.
-Drugače ni šlo. -Vem.
Misliš, da je imela prav,
ko je rekla, da ni poslednja?
Svet je lačen. In mračen.
Morda jih je več. Stvari kot oni ali še hujših.
A tudi ljudi, kot si ti, je več. Ljudi, ki se uprejo.
Ko sva se prvič srečala, sem ti rekel, da se skrij.
Da bi se morala potuhniti in skrivati svoj žar pred pogledi.
Motil sem se.
Izžarevaj naprej, Abra Stone.
Žari naprej.
Večerja je pripravljena.
S kom se pogovarjaš?
Z nikomer.
Ni res.
Govorila sem z Danom.
Obstajamo potem.
Obstajamo naprej.
On je dobro. Očka tudi.
Resno.
Dobro.
Prideš, ljubica?
Takoj bom.
Prevedel: Nives Košir